PERSONER OG BEGIVENHEDER ER OPDIGTEDE
ENHVER LIGHED MED VIRKELIGHEDEN ER UTILSIGTET
- Beklager, at jeg måtte indkalde Dem. - Nej, det er fint.
- Alt vel, håber jeg? - Ja.
En overgang tænkte jeg nemlig, at De måske havde helbredsproblemer.
Nej. Jeg er her bare ikke så tit, fordi det ikke er et tvungent forløb.
Det er lidt en undskyldning for at møde folk i Paris -
- som helt konkret kan hjælpe os med at beskytte vores lands kulturarv.
- Krigen sætter jo sine spor. - Ja, jeg forstår.
- De kender vist Paul Lefebvre? - Hvabehar?
Paul Lefebvre er en god ven, ikke?
- Kender De ham? - Han arbejder her.
- Her i Verdenskulturhuset? - Ja.
- Jeg har hørt meget om Dem. - Nå?
- Men... Har han arbejdet her længe? - Siden han kom tilbage fra Jordan.
- Er han her i dag? - Ja. Han har kontor ved siden af.
- Han kigger forbi om lidt. - Og ved han, at jeg er her?
Det var ham, der rådede mig til at kontakte Dem.
- Hvorfor? - Fru El Mansour...
Paul Lefebvre har fortalt mig, hvad De i virkeligheden laver i Paris.
Hvad har han sagt?
Han har fortalt os om nogle drøftelser om Syrien.
Os? Hvem os?
Generaldirektoratet for ekstern sikkerhed, DGSE.
- Hvilke drøftelser om Syrien? - Dem, De deltager i med Hachem...
Jeg ved ikke, hvad han har fortalt, men han tager fejl.
Det må være Lefebvre. Lad os tale med ham om det.
Goddag.
- Arbejder du her? - Paul Lefebvre kom til os.
Han frygter for Deres sikkerhed. Deres venner tror, De arbejder for os.
Jeg har det fra din kollega Nadim. Han kredsede om mig.
- Jeg blev urolig. - Gik du til efterretningstjenesten?
- Jeg var bekymret. - Er du klar over, hvad du har gjort?
Officielt er De bare til møde hos hr. Léglise-Costa.
- Vi vil bare gerne tale med Dem. - De mistænker dig for at være spion.
Nej, de er mistroiske over for alle, men ikke over for mig.
Jo, det tror jeg.
Hvorfor gjorde du det uden at spørge? Hvordan kendte du til de drøftelser?
Det var os, der gættede det og undersøgte sagen.
- Hvis de afslører mig, er jeg færdig. - Det gør de ikke.
Jeg havde aldrig gjort det, hvis jeg ikke mente, du var i fare.
- Det er dig , der sætter mig i fare. - De skygger mig.
De ved, hvor jeg bor. De har været hos mig.
De har endda opsøgt min datter.
Det er jeg ked af. Jeg troede ikke, det ville nå så vidt.
Men du har begået en alvorlig fejl. Det bliver bare værre nu.
Nadim ville være faldet til ro efter noget tid.
Nej. Han havde opdaget ting om mig, som havde gjort alt mere indviklet.
Hvad?
At jeg arbejder for DGSE.
Arbejder du for DGSE?
- Hvor længe har du gjort det? - Længe.
- Gjorde du også det i Damaskus? - Ja.
- Var det derfor, du bare rejste? - Ja.
Blev du bedt om at genoptage kontakten til mig?
Må vi lige få et øjeblik?
Lad os lige være alene. Vi to taler sammen bagefter.
Jeg blev ikke bedt om noget. Du har intet med mit job at gøre.
Det her vil nok lyde underligt...
Jeg har arbejdet for DGSE længe.
Det var dem, der sendte mig til Syrien.
Der havde jeg nogle opgaver. Jeg levede mit liv.
Så mødte jeg dig, og du blev en del af mit liv, men mit almindelige liv.
Jeg har aldrig spioneret dig. Du har aldrig været et mål for mig.
Jeg ville fortælle dig, hvem jeg var, men det var umuligt i Syrien.
De bad mig om at rejse, og jeg måtte lyve for dig igen.
Da jeg kom hertil...
... gik det op for mig, at jeg ikke kunne glemme dig.
Selv om jeg godt vidste, at jeg aldrig ville kunne se dig igen.
Så hørte jeg, at du var i Paris, og jeg tænkte, at vi måske...
At vi måske kunne starte forfra på dine betingelser.
Jeg vidste ikke engang, at du var ved at blive skilt.
Jeg ville fortælle dig, hvem jeg var. Holde op med at lyve for dig.
Men da jeg kontaktede dig, opdagede sikkerhedstjenesten det.
De tænkte selvfølgelig straks, at jeg var spion, og de havde ret.
Men ikke for dig.
Men de skelner ikke.
Det gik op for mig, at jeg bragte dig i fare.
At hvad jeg end måtte sige -
- ville de stadig tro, at vi arbejdede sammen.
Så jeg fortalte DGSE det hele.
De vidste jo intet om os to. Det kom ikke dem ved.
Men nu havde jeg brug for dem til at beskytte dig.
Fordi jeg ikke længere kan gøre det selv.
- Hvordan vil du beskytte mig? - Ved at blive Paul Lefebvre igen.
Jeg forstår ikke...
Nadim må aldrig opdage min sande identitet.
Din sande identitet?
Er dit navn ikke Paul Lefebvre? Hvad hedder du så?
Kan du ikke fortælle mig det?
- Er alt, hvad jeg ved om dig, løgn? - Det meste er sandt.
Jeg har været gift, er fraskilt og har en datter på 18.
Hvorfor er jeg her?
DGSE vil vide, hvad I drøfter. Russerne ved besked, men ikke os.
Vi må vide, hvad der foregår, især når det foregår her.
- Til gengæld for beskyttelse? - Ja.
- Det er statshemmeligheder. - Som bliver afsløret før eller siden.
Bliver de det, stopper Bashar alt og genoptager massakrerne.
Bashar ønsker ikke, at det kommer ud. Men efterretningstjenesterne ved alt.
Paul... Det må være helt underligt, at jeg kalder dig det. Hør her...
- Aldrig vil jeg forråde mit land. - Så frygter jeg for dit liv, Nadia.
Jeg har intet sagt, intet afsløret og kommer heller ikke til det.
Og ja, når de finder ud af, hvem du er, bliver jeg nok anholdt.
Men det vil være en fejl, uretfærdigt.
Så sørg for, at de aldrig finder ud af, hvem du arbejder for.
Vær den, du vil. Det er din sag. Men jeg forræder ingen.
Nadia... Giv det et døgn eller to.
Deltag i forelæsningerne, bare for at berolige arrangørerne.
- Og kom igen inden i overmorgen. - Det er ikke nødvendigt.
Nadia... Nu ingen forhastede beslutninger.
Det er alt, hvad jeg beder dig om. Tænk dig nu om.
Nå?
De vil ikke have, at jeg går glip af flere forelæsninger.
Så deltager du et par gange for at gøre dem glade.
Ja.
Jeg følger efter dem.
- Hvad siger jeg til ministeren? - Hvad har De sagt indtil nu?
- Intet. Men den går ikke længere. - Godt, så sig til ham, at...
Jeg skal bruge de fornødne oplysninger til selv at beslutte, hvad jeg siger.
- Om få dage ved vi, om vi er inde. - Ved De mere om deltagerne?
Al-Assad arbejder for regeringen. El Mansour er deres historieekspert.
- Hvad angår oppositionen... - Ved vi stadig intet.
- Kan De ikke aflytte samtalerne? - Jo, men operationen kan mislykkes.
- Så bliver der ikke meget at aflytte. - Så skal den lykkes.
Hovedbundsmassager er altid for korte.
- Det er rigtigt. Det er dejligt. - Er De afslappet?
- Meget. - Det er godt.
De skal nemlig være koncentreret. Jeg ved, hvem Deres chef er.
Jeg ved, hvad han agter at gøre. Noget alvorligt, som skal stoppes.
Bliv. Ellers hører general Lefkir, at vi ses her en gang om måneden.
- Men jeg har jo aldrig set Dem før. - Frisøren fik 400 dinarer for at gå.
Med 40.000 dinarer kan jeg få hende til at sige hvad som helst.
- Hvad vil De? - Hvad laver De hos ham?
Passer mit arbejde.
Jeg kommer ind med hans post, besvarer opkald, skriver hans mails.
Tænk Dem godt om...
Har De adgang til noget, han går med hver dag?
Briller, De pudser? Et ur? Et smykke, han tager af, når han vasker hænder?
- Hvorfor spørger De om det? - Jeg må vide det.
Det kan jeg ikke. Jeg er bange. Hvorfor gør De det her?
- De kender ham jo ikke. - Jeg kender ham bedre, end De gør.
Han ser alt og ved alt. Måske endda, at jeg taler med Dem.
- Jeg er død uden at vide det. - Der sker Dem ingenting.
- Hvordan ved De det? - Jeg sværger.
- Det kan De sagtens sige. - Ved mine børns liv.
- Måske har De slet ingen børn. - Jo, to. En dreng og en pige.
På fem og syv.
Mehdi og Sophia.
- Ved deres liv? - Ved deres liv.
Tænk Dem om.
Vi har brug for en hverdagsting, som han altid går med.
STRENGT FORTROLIGT GPS AKTIVERET
Assistenten har sendt os billedet her.
- Kan vi lave lignende brugsspor? - Jeg har en skomager, der kan trylle.
- Hvad med assistenten? - Fru Slimani. Det er svært at sige.
Bliver hun bange og begynder at ryste? Sladrer hun? Er hun hans elskerinde?
- Det står ikke her. - Hun er nervøs, men gennemfører.
Og nu hvor hun har sendt os billedet, er der ingen vej tilbage.
- Hvad er planen? - For hvad?
Hvis hun begynder at ryste, hvis Lefkir har kameraer på kontoret -
- hvis skomageren ikke tryller, og Lefkir opdager, hvad hun har gjort.
Vi løber da bestemt en risiko.
- Nej, det gør hun. - Det skal nok gå.
Vores agent bliver snart udleveret til en terrorgruppe i Algeriet.
Islamister vil kræve en høj pris for en agent som Cyclone.
De opnår ikke noget, og så halshugger de ham.
Den eneste løsning for os er, at fru Slimani bytter om på skoene.
Så ja, hun risikerer at blive snuppet. Ja, men det er en rimelig risiko.
For Cyclone er det den sikre død. Overfor har vi fru Slimani.
Vi vælger fru Slimani. Er vi tossede?
- Er De fransk? - Ja.
- Hvorfor arbejder De i Iran? - Fordi det er interessant for mig.
Jeg er seismolog og arbejder sammen med Reza Mortazavi.
- Navn? - Mortazavi.
- Nej, Deres. - Loiseau, Marina.
- Deres adresse i Paris? - Den gamle? Rue des Pyrénées 23.
- Metrostation? - Porte de Vincennes.
- Fødselsdato og fødested? - 14. maj 1989 i Bayonne.
- Navnet på arenaen i Bayonne? - Jeg bryder mig ikke om tyrefægtning.
Hvis De er fra Bayonne, ved De det. De er vokset op i Bayonne, ikke?
Den hedder...
- Lachepaillet-arenaen. - Lachepaillet.
- Går mine spørgsmål dig på nerverne? - Nej.
- Er du glad for at være her med mig? - Ja. Eller...
- Det tænker jeg ikke lige over. - Det ser ikke sådan ud.
- Du gider tydeligvis ikke det her. - Det handler ikke om at gide.
- Du vil helst bare hjem, ikke? - Nej.
Skal jeg skrive i min rapport -
- at det trætter Marina Loiseau at få testet sin dækhistorie?
- Det har jeg aldrig sagt. - Hvad skal jeg så skrive?
Det bestemmer De da.
Og hvorfor lader du mig sige, at jeg tester din dækhistorie?
- Pis. - Ja. Pis, ja.
Var det stadig afhøringen? Pis.
De fortsætter, til jeg har sagt stop. I Teheran stopper det ikke.
De skal fortsætte uanset hvad. Selv om man vil gøre Dem usikker.
De må aldrig gå ud af det, vel? Aldrig... Kom så.
Angående opdelingen af Homsprovinsen -
- så finder De vores forslag på side 6 i appendiks 4.
Et glas vand, tak.
Det kan vi naturligvis ikke gå med til.
Er De imod fordelingen eller de historiske fordringer?
Interesserer alawitterne sig nu for ørkenen?
- Alawitterne har i nogen tid... - Jeg spørger ikke Dem.
De ved udmærket godt, at qatarerne har indledt et gasledningsprojekt -
- som skal åbne op for gasproduktionen i Mellemøsten.
Jeg er ligeglad med qatarerne.
Det her projekt giver ingen mening uden gasledninger i ørkenen.
De er bare ude på at forhindre adgangen.
Hvorfor ønsker De ikke, at alawitterne bliver inddraget?
Det giver jo sig selv...
Går det, Nadia?
Nej, det går ikke.
Det var, hvad jeg kunne finde.
Må jeg se?
Du havde ret. Paul Lefebvre er DGSE-agent.
De ved alt. De prøvede at rekruttere mig.
- Hvornår? - Hos Léglise-Costa.
- Og du fortalte mig det ikke? - Jeg fortæller dig det nu.
- Hvad ville de helt præcis? - Have detaljer om forhandlingerne.
- Hvad sagde du? - Jeg sagde nej.
- Hvordan reagerede de? - Jeg fik 48 timers betænkningstid.
Jeg er nødt til at gå derhen igen.
- Vi må advare Hachem. - Det ordner jeg.
Det er alt sammen min skyld.
Nej.
Men du mødte jo din ven i Damaskus, længe før Hachem kontaktede dig.
Han må have vidst, at du ville deltage i de forhandlinger.
Hvordan?
Han satsede på det. På grund af din ekspertise.
Han er god. Jeg havde måske gjort det samme.
Lad mig ordne det her.
Gør det nu ikke værre. Jeg kan forhindre katastrofen.
Hvorfor skulle du gøre det?
Fordi du er mit ansvar. Dine fejl er desværre mine fejl.
- Hvor er din telefon? - I min taske.
Du får en anden. Farouk kører dig tilbage til hotellet.
Jeg beder dig om at blive der, til vi har fundet et fly til Damaskus.
Fint...
Hvil dig. Og stol på mig. Jeg skal nok få os ud herfra.
Og sig til med det samme, hvis Paul Lefebvre kontakter dig igen.
- Det er ikke hans rigtige navn. - Har han givet dig det?
- Har han givet dig sit rigtige navn? - Nej... Nej.
Må jeg tale med Dem, Hachem?
Kom ind.
- Har Nadia det bedre? - Det er derfor, jeg er her...
- Vi har et sikkerhedsproblem. - Sig frem.
Det er bekræftet, at den mand, hun ser, er fransk agent.
Hun har ikke fortalt ham noget, men vi bør flytte møderne væk herfra.
- Hvad foreslår De? - Cypern.
Til hotellet.
- Farouk, hvordan går det? - Hun sover.
- Hvor er du? Jeg er sulten. - Jeg er der om cirka 20 minutter.
- Væk hende. Vi skifter hotel. - Har du ikke fundet noget fly?
Jo, Hachem låner os sin jet, men den er først i Paris om to dage.
- Indtil da foretrækker jeg... - Så han er altså agent?
Han prøvede at rekruttere pigen.
Nu forstår jeg, hvorfor han altid får rystet mine folk af sig.
- Ja... - Sådan noget lort.
Tag dig af pigen. Vi ordner resten.
Ville du se mig?
- Har du hørt fra hende? - Stadig ikke, nej.
- Den er ikke god. - Hun har stadig to dage.
- Deres sikkerhedsfyr, Nadim, er snu. - Der sker hende ingenting.
Så længe hun er i Frankrig.
Jeg kan få overvåget alle flyafgange til Damaskus. Kan det bruges?
Ja. Tak.
Tak, tak. Tak.
Tak. Tak skal I have. Tak.
Tak. Også en stor tak til vores japanske kollegaer.
Til alle dem, der ikke var hurtige nok...
Og til dem, der har taget imod os. Tak.
Undskyld.
- Herligt. - Tak.
Det her er shirin polo. Det her er fesenjan.
Det her er sabzi polo.
- Azar. Jeg er Rezas kone. - Dejligt at møde Dem.
- Jeg vidste ikke, at De var i Paris. - Kun i et par dage.
Jeg hader ellers de der arbejdsting, hvor jeg ikke kender et øje.
- De taler meget godt fransk. - Men jeg forstår ikke samtalerne.
Alle taler om en artikel, som vi har fået bragt i tidsskriftet Science.
Vi var hurtigere end et japansk hold.
Det sker meget sjældent. Det er derfor, der er champagne.
- Så De er forskeren, der taler farsi! - Ja.
Alle de apparater og kurver...
Seismologi virker poetisk, men er i realiteten ren matematik.
- Hvorfor valgte De så det fag? - Fordi det er fascinerende.
Se de gule trekanter i Stillehavet. To plader gnider sig mod hinanden.
- Jorden skælver. - Lige nu?
Vi kan se tusindvis af kilometer væk. Om jorden skælver eller sover.
Det forudsigelige, risiciene, det uundgåelige.
Det er poetisk... Men det er og bliver matematik.
- Du kan ikke lide at lave mad, vel? - Ikke rigtigt. Jeg har ikke tid.
Du arbejder for meget. Ligesom Reza. Er det ti år, uddannelsen tager?
Klistret stads.
- Har du gået på ingeniørskole? - Nej, på Det Polytekniske Institut.
Rosenbudding er en specialitet fra min hjemegn. Fra Alborz.
Jeg er vokset op i bjergene.
- Hvad med dig? Er du fra Paris? - Nej, fra Sydfrankrig. Bayonne.
- Bayonne. Der har de skinke. - Ja.
- Og tyre. - Også det, ja.
En fætter sendte mig engang et postkort fra...
Hvad er det nu, arenaen hedder?
- Er du okay? - Ja, det er Lachepaillet-arenaen.
- Jeg gik i skole lige ved siden af. - Er du færdig?
- De er helt mislykkede. - Nej, du har klaret det fint.
- Så er der kager. - Nå, I har mødt hinanden?
- De ser gode ud. - Det er Marina, der har lavet dem.
Hun har lavet mine iranske kager, jeg har set gnidninger i Stillehavet.
Jeg havde ikke set den komme, men jeg blev altså i det.
- Vil De ikke lige stoppe med det der? - To sekunder.
Det er en svinesti, det her. Hvis jeg ikke gør rent, gør ingen det.
Hjælper De mig lige?
- Det var ikke hans kone. - Hvordan det?
Den iranske efterretningstjeneste ville formentlig teste Dem.
- En kvinde vækker mindre opsigt. - Den luskede mær.
Men hvis de interesserer sig for Dem, vil de vel tilbyde Dem et eller andet.
Kom så.
Deres hår er pænt. Har De gjort noget ved det?
- Hr. Léglise-Costas kontor. - Det er fru El Mansour.
Jeg skulle aftale et møde med hr. Léglise-Costa i morgen.
- Ja. Det kan blive kl. 14.30. - Udmærket.
Det er noteret. Vi ses i morgen, fru El Mansour.
- Hallo? - Hun kommer igen i morgen.
Tak.
Pépé her. Der er bolsjevikbesøg.
- Taler De russisk? - Ja.
Jeg har et møde med hr. eller fru Léglise...
Léglise-Costa.
- Hvad tid er Deres møde? - Nu.
- Deres accent... Hvor kommer De fra? - Namur. Jeg er belgier.
Det må jeg nok sige.
- Hvem må jeg sige, det er? - Nadia El Mansour.
De var ved at ødelægge alt med Deres rekrutteringsforsøg.
De handlede bag vores ryg.
- Fordi De lækker alt til netmedierne. - Hvad foreslår De?
Ingen er tjent med, at forhandlingerne ophører.
Men hører Bashar al-Assad om det her, sætter han straks en stopper for dem.
- Så han ved det ikke endnu? - Nej.
Vi giver ham lightversionen og fortæller ham -
- at en rutineundersøgelse har påvist, at fru El Mansour så en DGSE-agent.
Det lykkedes FSB at få styr på sagen, inden det blev problematisk.
Af sikkerhedsmæssige årsager -
- er fru El Mansour blevet sendt væk og forhandlingerne flyttet.
- Hvorhen? - Et andet sted hen.
- Hvad forventer De af os? - At De tier.
- Til gengæld for hvad? - Ingenting.
Hvis De taler, vil det udelukkende få negative politiske konsekvenser.
Jeg må skuffe Dem. Jeg har ingen politisk bevidsthed.
Jeg laver efterretninger. Jeg sælger dem og køber dem.
Af kineserne, af englænderne, af amerikanerne. Af verden.
Hvordan tror De, vi fandt den telefon, der satte os på sporet af Gaddafi?
Vil De virkelig have, at jeg skal tie? Så kom med et tilbud.
Fordelingen af områderne. Som den ser ud nu. Intet ligger fast.
Og Assad-klanens flugtveje?
Tag det eller lad være. Men beslutningen skal træffes nu.
Nationernes store spil. England og Rusland.
Sovjetunionen og USA. Iran og Saudi-Arabien.
Det store marked for menneskelig valuta.
Vi er alle spekulanter. Vi regulerer prisen på individerne.
Med den gyldne regel: Tillæg dem aldrig den mindste værdi.
Ud.
De bliver.
Mit navn er YouKnowWho, og dit navn er Malotru.
Du er god. Rigtig god. Din historie holder.
Du modsagde ikke dig selv én gang. Du tøvede på det rette tidspunkt.
Du fortæller tilsyneladende sandheden. Og det bekræfter maskinen her også.
Men jeg køber den ikke.
Jeg har afhørt Mitrokhin, Gordijevskij, Tolkatjev -
- og alle de sidste sovjetiske afhoppere.
Jeg kan genkende et dumt svin, når jeg ser et, og du...
Malotru...
Nu afhører jeg dig.
Jeg kender din historie bedre, end du selv gør. Jeg ved alt muligt.
Jeg har adgang til oplysninger... Du drømmer ikke om det. Tro mig.
Hvis du har noget som helst talent, så er det nu, du skal bruge det.
Ouria.
Bliv lige lidt længere. Kom herover.
Sid ned.
- Hvor længe har De arbejdet for mig? - Fem år.
Fem år. Og De har altid været loyal.
Og haft en positiv indstilling. Det betyder meget.
Derfor vil jeg give Dem lønforhøjelse.
Se ikke så overrasket ud. Det er da normalt.
Fra nu af får De 500.000 dinarer.
- Det er mange penge. - Dobbelt så meget, som De får nu.
- Det er alt for meget. - Nej.
Jeg skulle have gjort det for længst.
Jeg synes, De skal købe en bil. Det er en lang tur i bus.
- Men jeg kommer jo aldrig for sent. - Nej, det ved jeg da godt.
Jeg siger det for Deres skyld.
Ouria, man skulle tro, at De var bange for mig.
- Skræmmer jeg Dem? - Nej, jeg er glad for lønforhøjelsen.
Jeg kan godt lide, når De er glad.
Her, jeg har også en lille gave til Dem.
Åbn den.
De behøver ikke at takke mig.
- Men... - Tag dem på og ti stille.
Tag dem på.
Nå, kan De lide dem?
De er... De er for store.
Ahmed!
Gå en lille tur med Ouria.
Hendes sko er for store. Hun har svært ved at gå, den stakkel.
Vent.
Sådan.
De ved, at jeg elsker, når tingene er gjort ordentligt.
I løbet af sin karriere begår en kirurg 17 skønsfejl -
- som får dødelige konsekvenser.
- De begik ikke nogen fejl. - Nej.
- Jeg satte en kvindes liv på spil. - For et redde Cyclones.
- De ved, at hun er død. - Ja.
Og det ser skidt ud for Cyclone.
Der er kager tilovers. Jeg tager bare endnu mere på.
- Spis dem. Det er en ordre. - Tak. Jeg elsker den slags.
Vi har modtaget resultaterne fra Alborz-stationen. Tillader De?
Der er epicentret tydeligt. Hvor er det smukt.
Jeg vil gerne have, at De beregner forstærkningen.
- Så skal man jo indsamle data lokalt. - Lige præcis.
Tilbyder De mig at blive en del af Deres hold derovre?
Tak.
Jeg vil selvfølgelig gerne af sted, men... Må jeg lige tænke over det?
- Så jeg er sikker. - Vend tilbage snarest.
Lige én ting til. Jeg må egentlig ikke fortælle Dem det her, men...
- Azar er ikke min kone. - Nå?
Inden vi sender folk til Iran, må vi træffe visse forholdsregler.
Azar skulle sikre sig, at der ikke var nogen problemer.
- Hvilken slags problemer? - Det er underordnet.
Men jeg foretrækker at være ærlig over for Dem.
Jeg har det ikke så godt med alt det hemmelighedskræmmeri.
- Goddag. - Goddag.
Er der fest?
- Nej. - Det tænkte vi nok.
Hvem andre end os kan du fejre det med?
- Forstyrrer vi? - Nej. Men her roder lidt.
- Som altid. - Tak.
- Flot bedrift. Det er altså sjældent. - Ligesom Deres komplimenter.
Hr. Mouallem? Følg venligst med. Registreringspapirerne skal udfyldes.
God eftermiddag, fru El Mansour. Kaptajn Roger Lander.
Det vil tage cirka fem timer at nå frem til lufthavnen i Damaskus.
Følg venligst med mig.
- Jeg ønsker Dem en behagelig rejse. - Tak.
- Bliv. - Nadim kommer.
- Det er ikke noget problem. - Hvad vil du?
- Jeg vil have, at du bliver. - Jeg er blevet bedt om at tage hjem.
Ingen kan tvinge dig til at tage hjem. Du kan nemt opnå politisk asyl her.
- Med hvilken begrundelse? - At hvis du rejser, er du i fare.
Tror du, jeg kan blive i Frankrig? Og bare starte et nyt liv her?
Lade mine forældre, mine brødre og min bedstemor i stikken?
Er du klar over, hvad man gør ved forræderes familier?
Vidste du, hvad du ville udsætte mig for?
Jeg ved, hvor meget der kan løses her. Men rejser du, kan jeg intet gøre.
Jeg rejser. Og ved du hvorfor?
- Hvorfor? - Jeg kan ikke vende mit land ryggen.
Jeg ville bidrage til at helbrede det. Det var derfor, jeg var her.
Skulle jeg nu svigte mit fædreland?
Det er umuligt. Så hellere dø.
Det må du ikke sige, Nadia. Du kan ikke rejse.
Du virker oprigtig.
Forelsket?
I gangsterfilm hører man tit replikken:
"Tag det ikke personligt, det er ren business."
Klichéagtigt, men sandt.
Siden tidernes morgen er folk som dig blevet ofret på det store spils alter.
Hvis du hører en masse mennesker råbe "allahu akbar!" omkring dig -
- så forbered dig på at dø.
Uanset hvad folk siger, så går det hurtigt -
- og man mærker ikke ret meget, fordi det er så voldsomt.
Danske tekster: Kjær og Høgsberg Plath - Subline